Христо Смирненски
Бай Атанас и агнето
Басня

chitanka.info

Веднаж хазаинът ни агънце си взе.

То слабо бе. На тъничките си нозе

държеше се едва, едва.

Бай Атанас да го отгледа бе решил,

затуй поглади го, поглади с поглед мил

и бърже му набра трева.

Положи той пред него прясната трева,

а агнето едвам приведе сал глава,

без да похапне стрък поне.

Хазаинът погледа го и цял се възмути:

„Простак си, викна му, голям простак си ти!

Ей богу, цяло диване!

Доброто му мислиш, а гледай го пък то,

надуло ми се даже, без да знай защо!

Иди, че след това добро прави!“

Иванчо — синът на бай Атанас,

в туй време сричаше читанката си с глас

и щом го чу, му промълви:

„Нима добро му правиш, татенце, сега?

Нали когато щом пораснат му рога,

ще го заколиш ти тогаз?…“

… На басничката смисълта е таз:

бай Атанас —

туй е дирекцията на прехраната у нас,

а агнето, разбира се, е гладния народ.

Дирекцията грижи се за нашия живот

и тръпне всеки час,

защото, хранейки ни, тя се храни с нас!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.